Podivný los
V Pardubicích se na festivalu Czech Open hrálo už sedmé kolo a skončil šachový festival v Bielu.
V sedmém kole hlavního turnaje festivalu Czech Open už šlo o hodně. Poslední kola open turnajů jsou nejdůležitější (samozřejmě, v průběhu turnaje je nutné nejdříve „našporovat“ nějaké bodíky ).
Nás může těšit, že se dařilo českým hráčům ze špice tabulky.
Petr Gnojek bílými zkušeně odremizoval turnajovou jedničku Rumuna Nisipeanu (Nisipeana?). Ne druhé šachovnici bohužel prohrál Jakub Půlpán s Izraelcem Zananem, který se výhrou dostal do čela turnaje. Zanan se o vedení dělí s Audim z Indie, ten porazil v sedmém kole Švéda Johanssona.
Přeskočil jsem jsem třetí šachovnici, kde zahrál dobře Václav Finěk. Černými remizoval s Abdulovem z Ázerbájdžánu.
Na páté desce Jiří Štoček dotáhl ztrátu ze šestého kola. Po prohře s Nisipeanu si „zchladil žáhu“ na Klaudii Kulon. Před partií jsem moc šancí Klaudii nedával (Martina Kořenová byla jiného názoru ) a moc jsem se nespletl.
Jirka Štoček si často připravuje varianty zahájení, které se moc nehrají. Tentokrát si vybral tzv.Worralův útok ve Španělské hře. Nejsem si jistý, zda se vývin dámy na e2, který je pro Worralův útok charakteristický, nenazývá v našich končinách Durasovou variantou, ale to je nepodstatné.
Podstatné je, že tah De2 se dá ve Španělské hrát v mnoha variantách. V zavřené s vývinem černého střelce na e7, v „klasice“ s vývinem Sc5 a dokonce i v „Berlínu“ (3. … Jf6 4. De2). Vývin dámy na pole e2 možná není objektivně nejsilnějším pokračováním bílého, ale má své nesporné výhody.
Je to zdravý poziční tah, bílý kryje pe4 (vyhne se tak otevřené variantě), uvolňuje pole d1 pro věž a chystá se vybudovat silné pěšcové centrum. Navíc není nutné znát přesné pořadí tahů, protože hra je založena především na strategických principech. Worralův útok se moc často nehraje (nesmíte v turnaji narazit na Tiviakova, který to hrává dost často ), výhodou tak může být i moment překvapení. Bílému tím také odpadá studium mnoha různých variant Španělské hry
.
Černá sice „prolezla“ zahájením a objektivně dostala rovnou hru, ale slovo „objektivně“ je občas zavádějící , zvlášť když jedna ze stran dobře ví, co se má hrát, kam postavit figury a jakým směrem se bude hra vyvíjet.
Černá pozice po 15. … Jxb3 není objektivně horší, ale asi jen málokdo by si v ní vybral hru za černé. Po tahu 18. … c5 není otázkou „jak partie dopadne“, ale „kdy a jakým způsobem bílý vyhraje“ .
Dobře zahráli (z pohledu fanouška) i další čeští hráči. Tomáš Polák remizoval s Richardem Mládkem a oba se tak stále drží na dostřel medailových pozic. Na šestibodovou dvojici sice ztrácejí celý bod, ale dá se předpokládat, že se pořadí v posledních dvou kolech ještě bude měnit. Na vítězství v turnaji to už asi nebude, protože bod ztráty sice není moc, ale za vedoucí dvojkou je hromada hráčů s 5.5 body. A jen těžko by se dala najít varianta, kdy by všichni v posledních dvou kolech ztráceli body .
Do skupiny pětiapůlbodových se v sedmém kole prodral ještě Štěpán Hrbek vítězstvím s FM Hessem z Německa. Půlbodová ztráta na první místo (ale s dobrým vedlejším hodnocením) je v posledních dvou kolech celkem dobrou pozicí pro boj o nejvyšší příčku.
Nasazení předposledního kola:
Odkazy:
Web festivalu Czech Open
Časový harmonogram jednotlivých turnajů
Výsledky a los turnajů
Online partie na lichess.org
Skončil velmistrovský triatlon v Bielu a s ním i celý 58. Biel Chess Festival.
Včera se hrála poslední kola „finálové“ části velmistrovských turnajů Masters a Challengers. Upřímně, vůbec nechápu, proč se tato nadstavba „musela“ hrát, ale budiž, je to věcí pořadatelů.
Mnohem více mě zaráží, jakým způsobem se ona nadstavba hrála.
Do „finále“ postoupili první čtyři hráči turnajů Masters a Chellengers, kteří mezi sebou měli sehrát miniturnaj v „klasickém“ šachu o vítěze celého klání. V průběhu celého turnaje jsem tápal a nechápal, jakým způsobem se vlastně hraje Z názvů „GM -Qual“ a („GM-Final“ jsem si mylně odvodil, že do finále postoupí nejlepší čtyřky z klasického šachu. Moje blbost.
I tak si však myslím, že turnaj se pořadatelům nepovedl. V turnaji Challengers hráli finále jen tři hráči, což pořadatelé zdůvodnili tím, že čtvrtý hráč v pořadí Jonas Buhl Bjerre už neměl šanci na celkové vítězství, protože na vedoucího Saleha Salema ztrácel více než dvanáct bodů. To je pravda, ale pořadatelé jaksi zapomněli na to, že zbývající účastnící finálové části (Donchenko a Vaishali Rameshbabu) šanci na vítězství měli. Bjerre možná nemohl zvítězit, ale mohl ostatním „ubírat“ , nebo „přidávat“ body.
Prostě se klidně mohlo stát, že by v první partii Bjerre Saleha porazil, ten by byl pod tlakem a mohl by ztratil body i s Donchenkem nebo Vaishali.
Mohl to být úplně jiný finálový turnaj.
Další věci je rozlosování finále.
Nechápu, podle jakých kritérií se losovala jednotlivá kola. Je možné, že nasazovací program Swissmanager má své nasazovací tabulky a netvrdím, že jsou špatné. Nasazení ve finálové nadstavbě mi však vůbec nesedělo s obecně známými Schurigovými tabulkami.
V těch je jasně uvedeno (a rozhodčí vědí, že se to dá odvodit ) nasazení pro 3-4 hráče:
1. utkání 1-4 2-3
2. utkání 4-3 1-2
3. utkání 2-4 3-1
V turnaji Masters bylo nasazení následující:
Takže převedeno na tabulku (Schurigovu nebo „Swissmanagerovu“ ?):
1. utkání 1-3 2-4
2. utkání 4-1 3-2
3. utkání 2-1 3-4
Podle nasazovací Schurigovy tabulky mají nižší čísla vícekrát bílé barvy, podle turnajové tabulky mají vícekrát bílé hráči číslo 2 a 3 .
Proč?
To asi nikdo neví.
Zatímco v turnaji Masters bylo nasazení jen „mírně podivné“, v turnaji Challengers bylo úplně špatně a troufám si tvrdit, že hrát finále někdo jiný než mladá Vaishali Rameshbabu, „otluče“ takový los pořadatelům o hlavu.
Převedeno na tabulku:
1. utkání 1-3 2-volno
2. utkání 2-3 1-volno
3. utkání 1-2 3-volno
Nepochopitelné.
Hráč číslo jedna (Salem) měl dvakrát bílé, Vaishali Rameshbabu dvakrát černé. Přitom podle Schurigových tabulek (a pro tři hráče to dá dohromady kdejaký jouda, který ani nezná pravidla) by se barvy u všech tří prostřídaly:
1. utkání 1-volno 2-3
2. utkání 3-volno 1-2
3. utkání 2-volno 3-1
Vaishali Rameshbabu si dobře rozehraný turnaj pokazila bleskovkami, takže asi ani při správném losování by turnaj nedopadl jinak. To však nic nemění na tom, že byla v turnaji poškozena.
„Vytvořit“ takový los na mezinárodní úrovni je ostuda.
Konečné pořadí turnaje Masters:
Konečné pořadí turnaje Challengers:
Vítězem openu, který byl také součástí festivalu, se stal Rinat Jumabajev, který v posledním kole předstihl dlouho vedoucího Leona Luka Mendoncu.
Odkazy:
Web turnaje
Výsledky na chess-results
Online na lichess.org
![:mrknuti:](https://zpravy.sachy.cz/wp-content/wpdiscuz/emoticons/twemoji/img/02-mrknuti.png)
Jirka spotřeboval na celou partii víc času. Po Sxe7 měl skoro o půl hodiny méně. Černá šanci měla, ale asi ji moc/dlouho nehledala.
O šancích černé můžeme polemizovat
. Já jich tam moc neviděl. Prostě hrála nepříjemnou a těžkou pozici, o níž zřejmě věděl bílý o něco víc.
) tah 15. Sxf6 vyhovuje asi nejlépe.
.
To, že měl bílý o půlhodiny horší čas, také o něčem svědčí. V patnáctém tahu má bílý na výběr několik dobrých pokračování, ale žádné mu nedává přímo výhodu. Pak je třeba hledat tah (a bílý hledal, nespokojil se s lecjakým tahem), po němž je šance při nepřesné hře soupeře nějakou výhodu získat. Tomu podle mě (samozřejmě nemusím mít pravdu
Po 15. Sxf6 je o čem přemýšlet, to není pozice typu“ postavím věž na volný sloupec, figury do centra a pak se bude hrát…“
To je pozice, kde je třeba počítat a „vidět“ výsledek. Černá na tah 15. … Jxb3 spotřebovala kolem čtyř minut. Netroufám si odhadnout, co vše za tu dobu stačila spočítat, u mnoha lidí by končil propočet konstatováním, že materiálně je to skoro v rovnováze
Myslím, že to je složitější, jak ta pozice 🙂. Zatím má 6 z 8, tak bych ji nepodceňovala🙂.